Den är äcklig. Släng bara tillbaka den.
Den torkar.
Det stinker hemskt.
Vi kan tömma den, -
- fylla den med miss Iris salvia, -
- och lite av lavendeln med.
Och sen, då?
Sen får du en otrolig björn -
- som överlevt det stormiga havet, Rachel.
Jag hade en sån när jag var I din ålder...
Jäklar! Titta!
Spring inte!
Ett slag. Behövde inte göra det två gånger.
Inte illa, va?
Nej.
Titta! En till!
Kom igen. Spring inte!
Vänta!
Hon är ingen guppare.
Hon lever.
Vi måste ändå göra det.
Nej. Det måste vi inte.
Jo.
Nej. Inte om ingen får reda på det.
Vi ska ju göra det. Jag vill det.
Inte jag. Så vi gör det inte.
Kommer du att berätta?
Säg bara om du kommer att berätta, -
- om du är en tjallare.
Jag är ingen tjallare, men jag hjälper inte till.
BORT MED ER
Åtta rostiga burkar med okra och en burk aspirin.
Det var vad vi fick för vår tid här ute.
Förutom det faktum att vi ännu lever.
Första regeln vad gäller att leta efter saker, -
- det finns inget kvar här I världen som inte är gömt.
Vi måste bara hitta det.
Bra. Vi måste bara hitta det.
Jag började bli orolig där.
Vi gick längre än vad vi skulle.
Det finns inget kvar här ute.
Bensinen räcker inte för att vi ska leta -
- ens om vi hade velat det.
Vi skulle vara borta I två veckor.
Det har gått två veckor.
Så länge Hilltop håller sin del av avtalet -
- har vi mat där hemma.
Vi behöver ammunition.
Vi behöver medicin.
Jag menar...
Vi kan inte återvända så här. Folk räknar med oss.
Varför låtsas du inte veta det?
Jag vet inte om det betyder så mycket för mig längre.
Det vi gjorde på satellitstationen, -
- alla människor vi dödade...
Du såg det inte, okej? Du såg bara resterna.
Nej. Jag tvingades också göra det.
Ja, det gjorde vi alla.
För lite mjölk och majs.
Det var inte enda skälet.
Och ja, vi gjorde det.
- Du vet att vi gjorde det. - Det är det som är grejen.
Du såg hur vi levde där hemma -
- innan ni kom dit.
Vi visste ingenting.
- Vi trodde... - Vadå?
- Det spelar ingen roll.
Jag förstår det nu.
Om det står mellan dig och nån annan, väljer du dig själv.
Du tar det du kan, -
- du dödar den du behöver, och går vidare.
Ingen är I det här tillsammans. Inte nu längre.
Du.
Det gör bara ont för att du vet att det du sa -
- är skitsnack.
Sån är inte du, Heath.
Tara...
Sån är jag, -
- sån är du, -
- och såna är alla som vill överleva.
Det är sanningen.
Vi kan ta oss mot stranden. Men efter idag går vi tillbaka.
Även om vi bara får de rostiga burkarna.
Nej, jag fixar det. Tack.
Hittade de nåt där ute igår?
Ev sa att hon nådde mynningen.
Menar du allvar? Vad såg hon?
Inget. Hela vägen dit, ,och inte en enda grej.
Gör det.
Det kvittar. Vi ska göra det.
Rachel, nej.
Hej.
Jag bara...
Det var inte meningen.
Det är lugnt. Jag är inte här för att skada nån.
Rachel, allihop, sänk era vapen.
Cyndie, bort från henne!
Hon har inte gjort nåt fel.
Det har inget med det att göra. Bort därifrån!
Jag är ledsen. Jag bara gick in. Kröp.
Jag visste inte ens att jag var inne.
Jag är ledsen.
Jag kan bara gå.
Okej.
Det här är också lugnt. Vi kan fortsätta så här.
Vad tror vi?
Många blinda platser där nere.
Vi kollar bakom presenningarna först.
De verkar ha planerat nåt.
De verkar inte ha fått avsluta.
Den är tung. Det kan finnas nåt bra där inne.
Tara.
Vänta. Vänta!
Ditåt! Spring!
- Heath! - Tara!
Heath!
Oceanside Cabins motorbana
Vi måste höra på vad hon att säga.
Ju längre vi väntar, desto mer sårbara blir vi.
Vi gick med på att diskutera det här som en grupp -
- om nån nånsin kom in.
Och det beslutet fattade vi för länge sen.
Behöver du gå på toaletten innan vi börjar?
Nej. Tack.
Men kanske...
Jag heter Natania.
Det här är Kathy och Beatrice, som du redan har träffat.
Är det bara jag som hör bjällror?
De är våra. Vi har sex stycken.
Vissa I närheten, andra ett par kilometer bort.
Och tutan?
Vi hittade inte fler bjällror.
De är för att omdirigera de döda -
- som kan ha dragits till dem.
Inte illa.
Det hjälper ibland.
Men en gren I vinden, löv som prasslar...
Vi har tur att det är ett rätt öppet område.
Evakueringarna, lastpråmarna... Om de ens fanns på riktigt.
Varifrån kommer du?
Atlanta.
För länge sen.
Jag fortsatte förflytta mig.
Min vän och jag har rest runt -
- på egen hand ett par år nu.
Vi jobbade på en fiskebåt förut.
Är det nån med dig?
Det var det. Vi blev åtskilda.
Vad för slags fiskebåt jobbade ni på?
Trålare, snörpvad, pentry?
Det sistnämnda. Där hade du rätt.
Vad gjorde du här?
Du måste förstå att vi blir nervösa -
- när folk bara dyker upp I vårt hem.
Ja, jag såg det.
Min vän och jag hittade en förläggning byggd vid en bro, -
- eller det som var kvar av den.
Vi letade saker och attackerades av strykare.
De döda.
Vi försökte komma bort från dem -
- och slogs ner från bron.
Jag kämpade mot strömmen, hamnade I viken.
Flodmynningen?
Bukten?
Jag är inte bra på geografi.
Jag trodde jag var död där ute.
Jag tog mig till stranden och svimmade.
Det finns en bro vid Windsor.
Vet ni hur man kommer dit?
Ja.
Hon besvarade inte frågan.
Inte? Vad var frågan?
Vad gjorde du här?
När den där Cyndie kom med mat till mig -
- låtsades jag att jag var ute och följde efter henne tillbaka.
Hon verkade ha ett läger, -
- och jag ville se om jag kunde få hjälp.
Varför smög du då omkring?
Jag ville se om det var säkert.
Jag är ännu inte säker.
Jag är ledsen att jag skrämde er. Verkligen.
Men om ni pekar I rätt riktning så går jag.
Jag måste tillbaka till bron och leta efter min vän.
Om vi släpper dig ligger vi I underläge.
Du vet mycket om oss nu.
- Om ni släpper mig? - Ja.
Vanligen skulle vi ha dödat dig redan.
Vi skjuter främlingar så fort de kommer in I vårt läger.
Men Beatrice sa att du skonade hennes liv, -
- och mitt barnbarn dog nästan när hon försökte rädda dig.
"Den där Cyndie."
Så vi måste fortfarande fundera över -
- vad vi ska göra med dig.
Ja. Det är en svår situation.
Du kan väl vila lite? Vi pratar mer senare.
Kanske en av oss får nån bra idé.
Lugnt.
Hoppas du gillar fisk.
Torkad sådan?
Du fick saltad abborre.
- Gillade du det? - Visst.
Nej, det gjorde du inte.
Inte så mycket.
Vi ska äta gryta.
Just det. Ni har inte träffats än, va?
Tara, det här är Cyndie.
Hej.
Tack för stranden och allt annat där ute.
Du räddade mitt liv.
Det gjorde du.
Jag vet inte om din mormor håller med, men...
Min mamma hade gjort det.
Hon visade vägen för mig. En väg.
Jag försökte visa Rachel.
Den lilla flickan?
Ja. Hon har inte behövt göra det än.
Har du?
Jag är en väldigt duktig skytt.
Ja, det är du.
Okej, då äter vi.
Låt oss prata.
Tara.
När åt du senast?
Räknas sojapaket som mat?
Vi har obegränsad tillgång på fisk här.
En av fördelarna med att bo så nära havet.
Tror du att det är nåt du kan vänja dig vid, Tara?
Hoppas att du vill stanna här.
- Vänta, va? - Varför inte?
Det vore den perfekta lösningen på vårt problem.
Vi håller byn hemlig, och du får rota dig.
Du är en duktig stridare, Tara, och en bra person.
Det märker jag.
Du skulle inte lämna nåt bakom dig.
Och om du vill kan vi hjälpa dig hitta din vän.
Och om han vill stanna erbjuder vi även honom ett hem.
Skulle han få bo här?
Varför skulle han inte det?
Jag menar...
Jag trodde aldrig att jag skulle fråga, -
- men var är alla män?
Allihop?
Vi hamnade I stridigheter med en annan grupp.
Ingen av dem överlevde.
Och vi förlorade andra med.
Cyndie hade en 11-årig bror, min dotterson, -
- och deras mamma, också, min dotter.
Efter det beslöt vi att beskydda oss själva, -
- oavsett vad.
Oavsett vem vi träffade på skulle vi döda den direkt.
Vi lämnade vårt gamla hem med bara de kläder vi bar.
Sen hittade vi det här stället.
Vi skulle hålla oss gömda.
Och vi skulle hålla oss vid liv.
Du kunde ha skadat oss, men det gjorde du inte.
Jag vet att vi måste låta som monster för dig.
Men jag fick vara ärlig, -
- så att du kanske kunde förstå varför vi gör det.
Kanske du kan överväga att stanna kvar.
Och kanske du kan vara ärlig mot oss -
- angående varifrån du är.
- Jag sa sanningen. - Verkligen?
Du sa att du jobbade på en fiskebåt, en pentry.
Det stämmer.
Ett pentry är ett rum som används för att förvara kött.
Ja, jag ljög.
Jag kommer från ett samhälle, och det är vad det är.
Vi bor med varandra. Vi hjälper varandra.
Vi har murar, hus.
Jag har en flickvän jag vill tillbaka till.
Och vi har gjort saker, precis som ni.
Det var några som hotade oss.
Vi såg att de använde en gammal satellitstation -
- att agera utifrån.
Vi tog oss dit mitt I natten -
- och dödade dem, -
- allihop.
De fick vad de förtjänade.
De valde att döda och terrorisera folk, -
- men det är inte därför vi dödade dem.
Vi gjorde det inte för att göra världen bättre.
Vi gjorde det för att vi ville leva, som ni.
Och jag vet att ni tycker att den enda lösningen är att jag stannar.
Men vad sägs om den här idén?
Kanske våra grupper kan börja jobba ihop.
Vi sa precis att vi inte vill att nån -
- ska känna till det här stället.
Ni kan inte leva så för alltid.
Det tror jag att vi kan.
Jag förstår varför ni gör det, -
- men om ni ser alla som en fiende -
- kommer ni bara att hitta såna.
Förr eller senare hittar ni en vän.
Vi kan beskydda varandra. Vi skulle vara tryggare än vi är nu...
Okej.
Vi kan skicka ut en guide med henne, -
- hjälpa henne leta efter sin vän, -
- och sen fortsätta till deras samhälle, bara...
Bara för att se hur det ser ut.
Ja, jag gör det.
- Jag vill följa med henne. - Absolut inte.
Du stack utan att ha nån färdplan, -
- utan att skriva under med porten.
Jag trodde att vi hade pratat färdigt om det här.
Det har vi.
Du stannar bakom staketet -
- tills du lär dig ta ansvar.
Om det här fungerar kommer massor av andra chanser.
Och om det inte gör det, vill jag inte ha dig där.
Det kommer andra chanser.
Säkert att det inte finns en fiskebåt som heter pentry?
För jag är ganska säker på att...
Det finns det inte.
Okej. Då så.
Det här kommer att bli bättre... Folk går samman.
Det är så världen kommer att bli hel igen.
Jag hoppas att du har rätt.
Var försiktig.
Var är Cyndie?
Hon är I stugan och tjurar.
Vi skulle inte göra det här -
- om det inte var för att hon bröt mot alla regler.
Lycka till, Tara.
Ja. Vi ska jobba på det, Natania.
Tack. Vi ses snart.
Vi ses senare, Rachel.
Beatrice, ledsen för slaget.
Du hade tur.
Ja, det hade jag.
Hur långt är det till bron?
Vi är ungefär halvvägs.
Håll ihop. Det är rätt snårigt här.
Jag fixar det.
Snälla.
Jag kunde ha dödat dig I byn.
Låt mig gå.
Du har inget kvar.
De dina är döda.
Saviors.
Satellitposteringen ni slog ut.
Du har ingen aning om vad du startade.
Vi startade ingenting. Vi gjorde slut på det. De är döda.
Ni stoppade dem inte.
Ni kan inte stoppa dem.
Det var bara en utpost.
Det finns fler. Fler Saviors, -
- fler utposter.
Och om de vet om dina vänner, -
- är det redan för sent för dem.
Saviors?
Var det de som gjorde det här mot er?
Är det de som har dödat alla era män?
Varje man.
Varje pojke över 10.
De radade upp dem och sköt dem I huvudet.
Vi försökte slå tillbaka, som ni.
De vann.
Vi skulle fortsätta jobba för dem.
En kväll stack vi bara.
Vi kom undan, okej?
Vi låter inte dig leda dem tillbaka till oss.
Då får de vad de vill ha.
Jag är ledsen att du inte fick...
Spring!
Vänta!
Du kommer inte att skjuta mig.
- För att jag räddade dig? - Tre gånger nu.
Du kommer inte att skjuta mig.
Du måste svära på att aldrig återvända, -
- och att du aldrig berättar för nån om oss, -
- inte ens dina egna.
Varför skulle jag återvända?
Varför skulle jag berätta för nån om det här stället?
För att du kanske skulle få nåt ut av det.
Vad som helst.
Varför dödade vi de två som bara kom nära oss?
Varför dödade ni alla människor -
- på satellitstationen?
För att ni alla trodde att ni måste det.
Men ingen av er var tvungna till det.
Ni bara gjorde det.
Ingen är ond.
De väljer bara att glömma vilka de är.
Du måste svära.
Vissa är onda, Cyndie.
Jag har sett det.
Det är därför jag måste tillbaka nu.
Du måste svära.
Jag svär.
Här. Mat och vatten.
Kom igen. Jag tar dig till bron.
Försök att hålla dig kvar den här gången.
- Det finns fler, va? - Ja, massor.
Jag använder bilarna som skydd tills det inte längre går.
Och sen, då?
Då springer jag. Jag älskar att springa. Det bästa jag vet.
Du klarar det aldrig.
Jo, det gör jag.
Låt mig hjälpa dig.
Det har du redan gjort. Du fick hit mig.
Återvänd nu. Säg åt dem att jag attackerade dig...
- De känner dig, Tara. - Nej, säg att du dödade mig.
De känner mig.
Du vet att jag inte går nånstans förrän du har kommit över.
I säkerhet.
Jag har mitt gevär. Jag har ammunition.
Jag tog inte hit dig för att se dig dö.
Så låt oss bara få det överstökat.
Kathy och Beatrice -
- visste vart vi skulle. De kommer hit.
Okej.
Varför är du inte som de andra?
Efter allt som har hänt?
Varför är inte du det?
Okej.
Okej, upp på den sidan. Spring!
Heath!
Jag kommer!
Nej! Iväg!
Vi är tillsammans I det här!
Jag vet!
Kanske det var du.
Jag hoppas att det var du.
SOLGLASÖGON! NYFIKEN!
VÄLKOMMEN TILL TRYGGHETSZONEN ALEXANDRIA
NÅD FÖR DE FÖRLORADE HÄMND FÖR PLUNDRARNA
Jag är ledsen, Tara.
Jag med.
Vi behöver inte bara sitta här.
Vapen, ammunition. Har du inga ledtrådar?
Nåt, nånstans.
Jag struntar I hur farligt det såg ut.
Säg ett ställe, så går jag.
Det måste finnas nånstans.
Vi kan jämna ut det här.
Vi kan ställa det till rätta.
Det måste vi.
Det kan vi inte.
Jag såg inget sånt här där ute.
Undertexter: Mattias Backstroem